Hur mår hon?
Inte så bra.
Sängliggande i nästan en vecka.
Om det är dags för henne att dö, så är det väl det.
Herren tar hem vem han vill.
Det är sant.
- Maggie, jag bär upp det där. - Nej. Det går bra.
Jag bär upp det, sa jag.
Jaha, sir.
Hur är det med huvudvärken?
Illa. Det sprängvärker.
Oj.
Jag har beordrat tystnad i hela huset.
Här.
Försök äta lite.
Var så god.
Dr Brewster kommer hit i eftermiddag.
Det är nog inte nödvändigt.
Du är uttröttad och askgrå i hyn.
Åh.
Jag tar inga risker.
Försök att sova lite.
Jäklar.
EN KORTVARIG MEN TÅLMODIG SJUKDOM
Mrs Boltwoods kusin dog just i gula febern.
Den går nu.
Emily har inte gula febern. Hon har huvudvärk.
Jaga inte upp dig, utan vänta tills doktorn har undersökt henne.
Bra. Han är här.
Vem är här?
Doktorn är inte väntad förrän i eftermiddag.
Det är inte doktorn.
Det är porträttmålaren, Thomas Elliot Moody.
Jag ska sitta för honom idag.
En målare? Kära nån.
Skicka bort honom.
Mamma, nej!
Vet du hur länge jag har fått vänta på en session?
Han har målat alla flickor i Amherst.
Han gjorde Jane Humphreys porträtt i förra veckan.
Han målar alla så vackra. Jag måste sitta för honom.
Han kan komma tillbaka en annan dag.
- Vad... - När Emily mår bättre.
Det blir ingen annan dag. Han seglar till Europa nästa vecka.
Din fåfänga gör mig häpen, Lavinia.
Um...
Tack.
Din syster är sjuk.
Därför finns fler sysslor att sköta,
- och du måste ta hand om henne. - Så orättvist.
Allt kretsar kring Emily.
Jag ska ta hand om henne och bli smittad,
och dö utan att ha fått ett fint porträtt målat av mig.
Det blir som om jag aldrig har funnits.
Ska jag släppa in honom?
Han knackar mycket bestämt.
Jag överlåter det beslutet åt ditt samvete.
Jaha, så...
Jag gör det.
Jädrar också.
- Behöver du hjälp? - Oj!
Vem är du?
Jag heter Ben.
Var kommer du ifrån?
Worcester.
Det var inte det du frågade.
Förlåt, jag ville inte skrämmas.
Jag är Benjamin Newton, din fars nya juristbiträde.
Jag hjälper honom fram till valet. Och om han vinner...
...ska jag sköta kontoret här.
Du måste vara en av döttrarna. Lavinia?
Emily.
Din far sa att du har varit sjuk.
Jaha.
Just det.
Mm.
Jag skulle bara hämta en bok.
Där uppe?
Ja.
Det är min hylla.
Din hylla borde sitta lite lägre.
Eller finnas i ditt rum.
Far köper böcker åt mig, men ber mig att inte läsa dem.
Han är rädd att de ska förvirra sinnet.
Ett blandat budskap.
Låt mig hämta den åt dig.
Det är den där. Den gröna.
Emerson.
Spännande.
"I den långa soliga eftermiddagen Var slätten full av maror
Jag vandrade upp, jag vandrade ner..."
"Ansatt av tankfulla skaror."
Dirge. Den älskar jag.
Den är läskig, eller hur?
De flesta citerar kärleksdikter.
Nej, jag föredrar en sorgedikt. Det är ett annat slags kärleksdikt.
Ja.
Läser du mycket poesi?
Så ofta jag kommer åt.
Men mycket av det som kallas poesi är egentligen inte poesi.
Vad menar du?
Jag menar...
Om jag läser en bok
och den gör min kropp så kall att ingen brasa kan värma mig,
så vet jag att det är poesi.
Om det känns fysiskt som om överdelen av mitt huvud togs bort,
så vet jag att det är poesi. Det är bara så jag vet det.
Finns det något annat sätt?
Nåja...
...var så god.
Tack.
Bor din fru också här i Amherst,
eller åker du hem till Worcester?
Ja.
Både och.
Jag ska väl gå och lägga mig igen.
Jag är inte sjuk.
Okej.
Jag bara låtsas.
Varför låtsas du vara sjuk?
För att kunna skriva.
Jag är författare.
Fast egentligen...
...är jag poet.
Det ante mig.
Jag kanske får läsa någon av dina dikter någon gång?
Vill du det?
Bara om det tar av överdelen av mitt huvud.
Berätta inte för min pappa, är du snäll.
Att jag inte är sjuk.
Jag lovar och svär.
Jäklar. Det är doktorn.
- Kan du ta dig upp utan att... - Jag är osynlig.
Ser jag vacker ut?
Var så snäll...
...och sitt stilla.
Se till att jag ser fwyllig ut.
Ursäkta? Jag förstår inte vad du säger.
Fwyllig.
Vad försöker du säga?
Fyllig. Jag vill se fyllig ut.
Det är på modet. Ingen vill se mager ut.
Jag målar...
...sanningen.
Sanningen?
Hur är din avföring?
Bra. Tack.
Och din egen?
Och synen?
Ser du prickar? Eller hallucinationer?
Inte fler än vanligt.
Hallucinerar du ofta?
Nej. Men ibland ser jag...
Ser vad?
Döden.
Det var inte Döden, ty jag reste mig igen
Och alla döda ligger stilla
- Det där måste jag skriva ner. - Ligg ner, bara.
Ligg ner, kära du.
Försök vila.
Det är svårt att framföra det här.
Er dotter kommer att dö.
Nej.
Gode Gud, nej.
Hennes symptom är tvetydiga.
Men det finns fler än 100 fall
av gula febern inom någon kilometer från Amherst.
Jag känner mig säker på min diagnos.
Jag visste väl det. Mrs Boltwoods kusin.
- "Berätta hela..." - Berätta hela sanningen
"...sanningen..."
Men tillrättalagd -
OM DU BEHÖVER ÄNNU EN SORGEDIKT, SÅ SÄG TILL
HÄLSNINGAR, BEN
Finns det inget ni kan ge henne?
Medicin, balsam, någonting?
Blodiglar, då?
De är visst effektiva i många fall.
Nej, tyvärr inte.
Gode Gud.
Jag är väldigt ledsen, mr Dickinson.
Min undersökning visar
att sjukdomen redan har nått hjärnan.
Vi står alla maktlösa.
Kan vi inte åtminstone prova...
...med blodiglar?
Oj.
Emily.
Känns det skönt, min älskling?
Tack, mor.
Mitt stackars barn.
Allt är mitt fel.
Inte alls.
Jo. Det här kommer från min sida av familjen.
Du har tyvärr familjen Norcross kroppskonstitution.
Bräcklig. Mottaglig för sjukdomar.
Jag blir snart bra.
Min dotter.
Jag måste avbörda mig en gammal hemlighet.
Eller... låt bli.
När jag studerade på Yale gick det vilt till en kväll.
En fest. En myckenhet av körsbärsvin,
och en av våra mest respekterade lärare klädde av sig naken
och sprang över gräsmattan.
Jag vet att jag har svikit dig som mor.
Tänk inte på det. Ingen fara.
Sanningen är att jag aldrig ville ha barn.
Mamma!
Ville du inte?
Nej.
Jag måste medge att jag drack.
Förutom vinet... fanns det ostron.
Jag mosade i mig dem till sent på kvällen.
Massor av ostron. Jag var berusad.
De där lömska skaldjuren blev för mycket för mig.
Det fanns en flicka.
Pappa, det är bra nu.
Hon hette Lucinda.
Hon var piga.
Mycket äldre än jag.
Och fast jag var förlovad med din mor,
föll jag för frestelsen.
Men så gifte jag mig med er far...
...och det ena ledde till det andra.
Och så föddes ni tre.
Och nu...
...och nu ligger du här, dödssjuk. Och nu...
Inser du att det var värt det?
Nej, jag inser att jag hade rätt. Det är en ren pina.
Ingen,
ingen borde behöva begrava sitt barn.
Jag har gjort mitt bästa, jag har försökt att vara ett föredöme för er barn.
Vad i...
Är det här verkligen en bra idé?
Att manipulera allas känslor?
Om jag kan avsluta en enda dikt,
så, ja.
Oj.
Är ni redan klar?
Jag är klar med ansiktet.
Resten är en grov skiss.
Får jag se?
Om ni vill.
Oj.
Faller den er inte i smaken?
Det är bara...
Jag ville se bättre ut.
Ni ser ut precis så här.
Kunde ni inte ha gjort mig sötare?
Jag målar det jag ser.
Om ni vill ha något annorlunda, så måla själv.
Framgången sin Kretsgång går
Alltför ljusstark Att se den vi ej förmår
Du kanske inte kommer att gilla Emersons essäer lika mycket som hans poem.
Men nog har de gjort intryck på mig.
Strök du under det här?
Kanske.
"Vårt liv är ett lärlingskap för sanningen
att runt varje cirkel kan ännu en dras:
att i naturen finns ingen ände,
att varje slut är en begynnelse;
att en ny gryning väntar varje dag,
och under varje djup öppnar sig ett brådare djup."
Hm.
På tal om sanningen...
Jag är inte gift.
Men...
...du bär en ring.
Det var min fars,
och jag började bära den till minne av honom.
Och sedan...
...upptäckte jag att det gjorde slut på nyfikna frågor
och ändlösa hopparningar från tusen mrs Dickinson.
- Oj. - Inget ont om din mor.
Ingen fara.
En liten guldring kan uträtta mycket.
En vigselring som frihet.
Det var något nytt.
Äktenskap är lite gammalmodigt, tycker du inte?
"Ta denna kvinna till din äkta fru."
Det låter lite som...
Fångenskap?
- Just det. - Ja.
Vill du inte ha barn?
Jag älskar barn. Andras barn.
Men om jag hade egna barn...
...skulle jag inte ha tid att läsa.
Det du säger är precis mina egna tankar.
Det slår an en ton?
En hel klaviatur.
Simmar du någonsin här i sjön?
- Far låter mig inte. - Varför inte?
Han är rädd att jag ska bli sjuk.
Det är för sent nu. Du är redan döende.
Sant.
Vattnet ser inbjudande ut.
"Inbjudande"?
Det är säkert iskallt.
Nåja...
Det blir nog varmare.
Tjo!
Herregud.
Oj!
Alltför ljusstark Alltför ljusstark
Att se den vi ej förmår
Sanningens superba överraskning
Hej.
Får jag komma in?
Ja.
Ditt hår.
Det är fuktigt.
Nattsvettningar.
Ja.
Enligt doktorn finns det inget hopp.
Det finns alltid hopp.
Jag kan inte föreställa mig livet utan dig, Emily.
Minns du när vi satte upp hummeloperan?
Jadå.
Det var ett kul sätt att slösa bort en eftermiddag.
Vi hummade så länge att jag fick ont i halsen.
Du lade verkligen in din själ i föreställningen.
Och ingen är så rolig som du, Em.
Jag vill inte mista dig.
Det kommer du inte att göra.
Jag har redan mist Sue.
Och nu kan du också försvinna.
Jag trodde att Sue skrev till dig.
Bara en gång.
Två gånger, sa du.
Jag ljög.
Hon saknar dig säkert.
Tror du?
Det tror inte jag.
Förlåt. Det är så själviskt av mig att tjata på
under vad som kan vara dina sista timmar...
...så här.
Gnälla över en flicka.
Jag förstår.
Och hon är inte bara "en flicka". Hon är Sue.
Ja.
Sue.
Jag förstår henne inte.
Men jag vet att jag älskar henne.
För jag älskar på nåt sätt att inte förstå henne.
Jag tillbringar hellre livet med att inte förstå Sue,
än gifter mig med någon som jag förstår.
Låter det vettigt?
Ja.
Jag tror jag förstår.
Emily, dö inte, är du snäll.
Den är klar.
Jag vill att du läser den.
Nej, öppna den inte nu!
Inte medan jag är kvar här.
Nåväl.
Läs den när jag är borta.
Menar du... när du är död?
Nej. Jag menar, när jag har gått ut ur rummet.
Jaha. Uppfattat. Ska bli.
Nu måste jag tillfriskna mirakulöst.
Vill någon ha lite te?
Te låter trevligt.
Har vi pepparmyntte?
Ett spöke!
Nej, mor. Det är faktiskt jag.
Emily, borde du inte ligga till sängs?
Det är helt fantastiskt.
Jag vaknade i morse och huvudvärken var borta.
Jag känner ingen yrsel, inga svettningar, jag mår... utmärkt.
Jag sa ju att hon inte hade gula febern.
Pris ske Gud. Nu behöver ni mat. Något som ger lite hull.
Förlåt om jag skrämde dig, mamma.
Nåja, skönt att du är uppe ur sängen.
Nu kan du gå och tvätta lakanen.
Det är okej, pappa.
Jag ska inte dö.
Visst, en dag ska jag dö.
Men troligen inte på väldigt, väldigt länge.
Han gillar dikten. Han gillar den inte. Han gillar den. Han gillar den inte.
Vem bryr sig om han gillar den? Visst kommer han att gilla den?
Emily?
Sue?
Är det verkligen du?
Inte ett fantasifoster?
Jag är verklig.
Men du är uppe ur sängen.
Jadå.
Det är full fart igen. Jag mår bra.
Men du skrev att du var sjuk.
Jag...
...kände mig uttröttad.
I brevet stod det att du var döende.
Jag var döende. Av ensamhet.
För att du inte svarade på mina brev.
Men så skrev du inte.
Har du aldrig hört talas om en metafor?
Att dö är inte en metafor.
Inte för mig. Alla i min familj dog. Jag tar döden bokstavligt.
Och... du skrämde mig.
Du skrämde mig verkligen.
Förlåt mig.
Emily, när...
När jag fick ditt brev som sa att du var sjuk,
insåg jag att du är den enda jag har.
Utan dig är det ingen mening med livet.
Du är den enda som verkligen älskar mig.
Det är inte sant.
- Jo. - Nej.
Min bror älskar dig.
Vad?
Austin satt vid min säng när jag var sjuk.
Eller inte sjuk, egentligen.
Han anförtrodde sig åt mig.
Beträffande dig.
Om hur han känner.
Och, Sue, han avgudar dig.
Och jag tycker att...
...du borde gifta dig med honom.
Berätta hela sanningen, men tillrättalagd -
Framgången i Kretsgång går
Alltför ljusstark Att se den vi ej förmår
Sanningen oss överraska får
Blixten gav mot Barnen akt
Med förklaring älsklig, men
Må Sanningen ej glänsa så
Att vi förblindas av dess sken -
Sue?
Austin.
Vad gör du här?
Jag kom tillbaka.
Men... för vem?
För din skull.
Den är underbar.